Україна посилює правила мобілізації та закликає громадян записуватися
в армію, щоб підсилити, а згодом і замінити військових, які стримують тиск російського наступу.
Понад двісті тисяч українських чоловіків призовного віку перебувають у Німеччині.
Рішення України не надавати консульських послуг за кордоном тим, хто відмовиться стати на військовий облік,
викликало в Німеччині політичну дискусію про те, що буде з українськими чоловіками у ФРН.
Глава консервативного Християнсько-демократичного союзу Фрідріх Мерц заявив в інтерв'ю Deutsche Welle,
що це вирішуватиметься з урахуванням думки української влади.
Насамперед український уряд має вирішити, як вчинити з цими молодими чоловіками та жінками,
які перебувають як біженці тут у Німеччині.
І потім разом із німецьким урядом обговорити це.
На мою думку, тут немає місця одностороннім крокам Німеччини.
В уряді Німеччини заявляють, що непродовження українського закордонного паспорта
не призведе до втрати захисту від війни.
Але у Бундестазі - дискусії про те, як можна сприяти поверненню на батьківщину українських чоловіків.
На думку депутата Родеріха Кізеветтера,
Німеччина має допомагати Україні не лише зброєю.
Німеччина має підтримати Україну в тому, щоб зробити справедливу пропозицію чоловікам,
придатним до військової служби, та залучити їх до добровільного повернення.
Німеччина зі свого боку могла б, наприклад,
призупинити виплати грошової допомоги для цієї групи громадян,
допомогти знайти їх та доставити їм повістки.
Не надавати фінансової допомоги ухилянтам з України закликав Німеччину
й експрезидент України Петро Порошенко.
На його думку, Німеччині слід передати українській армії гроші,
які виділяються як соціальна допомога чоловікам-біженцям з України.
Ті, хто має можливість повернутися назад, мають повернутися.
Щодо тих, хто вирішив ухилятися, я сумніваюся, що будь-які дії з боку України
та Німеччини будуть ефективними.
Але я дуже рекомендую Німеччині щодо цих осіб чоловіків,
які перебувають тут, і хто відмовляється повертатися в Україну: будь ласка, припиніть їх фінансувати,
і негайно надішліть ці гроші Збройним силам України.
Втілити такі ідеї буде вкрай складно:
у рамках чинного у Німеччині законодавства неможливо позбавити людину соціальної допомоги на запит іншої держави.
Так само, як і висилати з країни окремі - соціальні чи етнічні - групи людей.
У нашій конституції зафіксоване право на відмову від військової служби.
Я гадаю, що людей, які у жодному разі не хочуть воювати,
якщо і змусити до цього, то це не зробить українську армію сильнішою.
Як заявила в інтерв'ю DW українська віцепрем'єрка з питань євроінтеграції Ольга Стефанішина,
Київ не буде примусово повертати чоловіків призовного віку з-за кордону.
А облік у ТЦК не означає "автоматичну мобілізацію на фронт".
Рішення України про оновлення даних чоловіків призовного віку спрямоване
на визначення потенціалу мобілізації, пояснила віцепрем'єрка.
Україна ухвалила закон про мобілізацію і ми маємо розуміти,
в якому обсязі ми можемо заміняти хлопців на фронті.
Ідеться про потенціал мобілізації - облік та інформацію. І це першочергова мета нашого рішення.
Обмежень і примусового повернення громадян України будь-якої статі чи віку в країну, яка воює, не буде.
Але у питаннях війни немає приємних рішень.
І не забуваймо, що війна триває і ми маємо її виграти.
То чи можуть українські чоловіки втратити захист у Німеччині?
На думку німецьких юристів, подовження такого захисту може опинитися під питанням для тих українців,
закордонні паспорти яких втрачають чинність.
Для виконання вимоги мати дійсний паспорт, згідно з цим законом,
якщо немає чинного паспорта, достатньо мати виданий Німеччиною "ерзац-паспорт".
Тому для тих, хто не може отримати паспорт в українських консульствах,
вкрай нагальним постає питання отримання німецького документа для іноземців - Reiseausweis für Ausländer.
Водночас у німецькому МВС заспокоюють українських чоловіків
з простроченими паспортами: наразі для українців, які у ФРН отримали захист від війни,
діє спрощена процедура, за якою функцію закордонного паспорта
може виконувати й українська ІD-картка.
А що думають німці про те, чи має Німеччина відправляти військовозобов'язаних українців назад?
Безперечно. Я постійно бачу багато молодих людей у машинах і думаю:
"А де, власне, вони мають бути?"
Якщо ішлося б про мою країну, мені також доведеться віддати армії своїх синів.
Ми не маємо на це жодного впливу.
Україна має сама повертати свій народ.
Це ганьба, як росіяни та українці знищують один одного.
А коли чоловіків не стане, настане черга жінок, як в Ізраїлі.
Я посилаюсь на Конституцію, там сказано,
що політично переслідувані люди мають право на притулок.
Це значить, що Німеччина не може відправити цих людей проти їхньої волі назад.
Німеччина нічого не може вдіяти.
Але можна набрати легіонерів, як це роблять росіяни.
Вони беруть своїх в'язнів і відправляють їх на фронт вмирати.
І Україні треба залучати на фронт іноземних легіонерів.
Питання про те, як і чи необхідно допомогти Україні повернути на батьківщину чоловіків мобілізаційного віку,
намагаються вирішити політики не лише у Німеччині, а й у Польщі, Естонії, Литві та Латвії.
Але переважна більшість українців поки що не виявляють готовності їхати назад.
Наразі Німеччина дуже багато чого зробила для українських біженців:
і для чоловіків, і для жінок, для всіх.
Тому я впевнений, що німці розроблять якийсь механізм,
через який ми зможемо отримувати свої документи і взагалі не мати ніяких проблем через це.
Захист українців від війни, наданий на території країн Євросоюзу,
діє наразі до березня 2025 року.
Чи буде його продовжено або чи замінять його іншим статусом
- ще не вирішено.