Катманду - столиця Непалу.
Війна в Україні звідси далеко, але її наслідки і тут відчуваються.
На боці країни-агресора - Росії - воюють тисячі непальців.
У соцмережах закликають брати участь у цій війні
і прикрашають ситуацію заманливими словами.
Багато людей піддаються спокусі -
вони ризикують життям у надії вирватися з бідності,
щоб прогодувати свої родини.
Ті ж, кому вдалося повернутися назад, мають шрами на все життя.
Проте багато хто хоче наслідувати їхній приклад і вирушає в Європу - на фронт.
За кілька кілометрів від Катмаду вони моляться і запалюють свічки перед портретом.
Ця сім’я збирається раз на місяць, щоб вшанувати пам’ять Пурни Бахадура.
Він загинув в Україні три місяці тому.
Один з його товаришів зателефонував Лілу і повідомив їй про смерть чоловіка.
Ця новина стала шоком, від якого Лілу ще досі не оговталася.
Почувши звістку про смерть чоловіка, я почувалася так, ніби стрибнула зі скелі.
Я не могла у це повірити декілька тижнів.
Я просто відмовлялася визнати, що його більше немає.
І навіть нині мені іноді здається, що він може подзвонити будь-якої миті.
Але зрештою вона знає, що цей дзвінок ніколи не станеться.
Насправді Пурна був водієм, а не солдатом.
Щоб віддати борги, він пішов до російської армії.
Вже через два тижні навчань його відправили на фронт.
Його смерть залишає болісну порожнечу в серцях його родини.
Молодша донька вірить, що її батько колись повернеться.
Моя маленька дочка ще не до кінця розуміє це.
Коли вона бачить фото свого тата, вона просить мене подзвонити йому.
Вона не розуміє, чому він більше не дзвонить. Вона часто плаче.
Лілу також спустошена.
Вона навіть не знає, чи повернеться тіло її чоловіка, щоб вона могла його поховати.
Вдома їй все нагадує про чоловіка,
з яким вона прожила десять років, поки він не поїхав у Росію.
Тут так самотньо без нього.
Я майже фізично відчуваю його відсутність.
Я сумую за ним.
Крім того, вона має погасити борг у 6 тисяч євро контрабандисту,
який відправив її чоловіка в Росію.
У Непалі сотні родин мають схожу історію.
Чоловіки або в полоні, або вбиті.
Інші ж нібито ще живі, але не мають зв’язку з родиною.
Тіла часто не повертають, тому їм не можна зробити публічну кремацію
згідно з непальськими традиціями.
Суман - один із тих, кому вдалося вибратися з армії Росії.
Він заплатив російському контрабандисту 3 тисячі євро,
щоб той вивіз його з країни.
Сьогодні він відвідує храм, щоб подякувати Богу за те, що його життя врятовано.
Суман сильно травмований пережитим на фронті в Україні.
Росіян взагалі не цікавлять мертві.
Чи виживете ви, залежить від тяжкості поранення.
Якщо його можна вилікувати, ви врятуєтеся.
Якщо ж ні, ми повинні застрелити людину на місці.
Такий досвід змінив його ставлення до війни.
Суман три місяці воював на боці російської армії
і не отримав обіцяної винагороди в 2000 доларів на місяць.
Після повернення Суман залишився безробітним.
Він намагається працювати хоча б поденно
і просить у місцевих крамарів роботу - але марно.
Одне розчарування за іншим - сьогодні відверто не його день.
Непал - одна з найбідніших країн світу.
Економічна ситуація напружена, в тому числі і на ринку праці.
Понад п'ять мільйонів непальців працюють за кордоном.
Багато з них готові ризикувати життям, наприклад, воюючи на боці російської армії.
Це особливий підрозділ поліції.
Його задача - не допускати вступу непальців на службу в російську армію.
Командир Бхупендар Катрі та його команда, зокрема,
закривають пункти вербування або арештовують посередників.
Контрабандисти вмовляють деяких чоловіків
поїхати в Росію і обіцяють їм там "золоті гори".
Нещодавно його співробітники заарештували групу з 20 непальців
за підозрою в контрабанді людей.
Були вилучені пачки готівки, паспорти та незаконні документи.
Цей арешт відкрив чимало деталей про те, як налагоджено цей процес.
Комісар Катрі вражений роллю закордонних контрабандистів.
Мабуть, це ціла мережа контрабандистів з інформаторами в Індії
чи в Об’єднаних Арабських Еміратах, які організовують усе необхідне.
Тож іноді маршрут із Катманду пролягає спочатку в Дубай,
де ви отримуєте візу в Росію,
і потім продовжуєте шлях.
Такі деталі ми дізнаємося під час розслідування.
Але поліцейські рейди не зупиняє багатьох молодих чоловіків.
Щодня він годинами сидить у соцмережах.
Особливо йому подобаються відео Tiktok про непальців у російській армії.
Він впевнений: участь у війні в Україні - це квиток у краще життя.
Соніш також намагається переконати свою матір. Поки не дуже успішно.
Твій дядько теж був безробітним і поїхав у Росію.
Тепер у нього великі проблеми.
І тепер ти теж хочеш це зробити.
Будь ласка, не їдь, навіть якщо ми не можемо підтримати тебе фінансово.
Але Соніш точно хоче ризикнути.
Пропозиція від росіян занадто спокуслива для нього:
висока винагорода і російське громадянство в обмін на участь у війні.
У мене немає можливості тут заробити,
тому це просто найкращий варіант для мене.
Іноді потрібно просто ризикнути.
Без грошей нічого не зробиш, хоч де.
Тому я хочу це зробити, тому я хочу воювати за росіян.
Соніш працює водієм таксі в Катманду неповний робочий день
і заробляє близько 15 євро на день.
Йому важко утримувати літніх батьків.
Сьогодні він відвідує агентство, яке надає роботу за кордоном.
Він хоче знати, чи можуть йому допомогти вступити до російської армії.
Але інформація не така, як хотілося б.
Йому сказали, що ні. Агентство не відправляє людей до Росії.
Для Соніша це невтішний результат.
Я чув, що в російській армії заробляють набагато більше,
ніж гастарбайтери у Катарі чи Дубаї. Тому я хочу в армію.
Звичайно, це небезпечно, тому агентство не хоче допомагати.
І тому уряд теж проти.
Соніш починає шукати інше агентство, яке могло б йому допомогти.
Уряд Непалу підтримує резолюцію ООН,
яка засуджує російську агресію проти України.
І закликає громадян не брати участь у війні.
Колишній міністр закордонних справ Непалу Нараян Пракаш Сауд,
який обіймав посаду до березня, сказав в інтерв’ю DW,
що він особисто обговорював це питанням з главою російського МЗС.
Я хотів би висловити стурбованість призовом наших громадян в армію країни,
з якою у нас немає такої угоди.
Очевидно, що ця практика вербування відбувається з відома російського уряду.
Але що б не робив уряд Непалу, наразі майже нічого не змінилося.
У Катманду активістка Кріту Бхандарі проводить кампанію проти вербування непальців.
Сьогодні її супроводжують родини загиблих.
Люди вимагають справедливості та репатріації останків їхніх убитих родичів.
У вас є якийсь документ, який підтверджує,
що ваш чоловік воював на боці російської армії?
Якщо так, ми скопіюємо його та подамо.
Лілу теж там сьогодні.
Вона хоче добитися, щоб тіло її чоловіка доставили у Непал.
Натовп прямує до посольства Росії.
Однак зрештою їх зупиняє поліція.
У посольстві ніхто нічого не хоче приймати.
Родини сюди приїжджають із найвіддаленіших регіонів Непалу.
Їм було нелегко, але вони закликають російську владу
подбати про їхніх загиблих родичів.
І російський уряд має допомогти знайти тіла.
Лілу та інші родини сповнені рішучості боротися за свою справу до кінця.
За їхніми словами, все підпорядковано одній меті -
репатріації тіл загиблих і поверненню тих,
хто досі воює за російських агресорів в Україні.