На всеки празник и всяка пролет Мариана от село Дрен приготвя
едно специално ястие.
Отново ще приготвим зелник, както приготвяше тази празнична гозба
нашата далечна прабаба…
Зелник е вид баница във формата на слънце. Малко жени могат да го приготвят.
Мариана се е научила от баба си.
За зелника се точат 9 идеално кръгли кори.
Винаги кората се върти обратно на часовниковата стрелка.
Идва ред на плънката от зеленина.
Именно от там идва и името му.
Плънката по средата се приготвя от всичко, което майката Природа дава
на пролет – лук, цвекло, лапад.
На финала майсторските ръце на Мариана оформят "слънцето".
Зелникът е познат в този вид в селата в Западна България.
Видът на зелника ни напомня за всичко онова, за което се говори в
тракийската култура - цялото преклонение пред Слънцето
с изгряващите лъчи.
Зелникът се пече най-добре в подница – традиционен глинен съд,
който някога се изработвал само от жените.
На младини Севда от Дрен е участвала в тази ежегодна традиция.
Днес тя е на 93.
Това е подницата, която съм правила 1960 година.
Газила съм, газила съм, с ръцете съм я мачкала, затова е бетон!
Това се случвало в навечерието на 1 май – в деня на свети Йеремия.
Жените смесвали глина, слама и вода и я мачкали с крака.
После я оформяли с ръце.
Традицията започнала да отмира през 60-те години на миналия век.
После печки имаше, нямахме нужда от подници.
Днес традицията оживява на празници и фестивали на местното читалище,
чийто председател е Мариана.
Днес е най-важният ден за нашето село, защото нашето село е
пълно с гости.
Затова правим възстановка как преди време са приготвяли
зелник в подница.
Едно от най важните неща и мисия на читалищата е да се
пазят тези традиции.
Трябва да има памет, трябва да има къде да го видят.
И днес в село Дрен може да усетите уханието на току-що изпечен зелник.
Макар и на съвременна печка.