Російська армія авіабомбами рівняє Часів Яр із землею
і продовжує атакувати і просуватися на околицях міста.
Українські військові кажуть, воювати стало ще важче, ніж було у Бахмуті.
Ми в посадці сидимо, ми прикриваємо нашу піхоту.
Постійні штурми, штурми, штурми…
Як з їхньої, так і з нашої сторони.
У Бахмуті було... ну, як на мене, мені там спокійніше було.
Там будівлі, є перекриття, є де заникатися.
Відпрацював, зайшов. А тут по посадці бігти - таке…
Якщо ще й дрони літають.
У Бахмуті в принципі було краще вести бій.
Тут трошки тяжче.
За оцінками Інституту вивчення війни, що базується в США,
від початку року російські війська окупували
близько 300 нових квадратних кілометрів території України.
Керівник ГУР Кирило Буданов заявив, що РФ
зробить спробу нового великого наступу на початку літа.
У кращому випадку в України є ще лише два місяці на підготовку.
Росія, на думку Буданова, хоче заволодіти
новими територіями Донецької області, зосередившись
на ключових логістичних вузлах - Краматорську та Покровську.
Через це наступні кілька тижнів у Вашингтоні є вирішальними,
вважає український військовий експерт Олександр Мусієнко.
Якщо ми не будемо отримувати більше допомоги,
якщо ми не отримаємо більше снарядів, ресурсів
і боєприпасів, безумовно є такі ризики,
що українським військам доведеться поступово
відходити на інші позиції, а Росія попри втрати зможе розвивати успіх.
Якщо допомога буде і від Сполучених Штатів,
і більша допомога від країн Заходу Європи, то я думаю,
є всі, скажімо так, перспективи того, що цей наступ
можна буде відбити і зупинити. Я в цьому переконаний.
Бо російське командування дуже ризикує через те,
що вони без пауз, без довкомплектувань, без перегрупувань
несуть великі втрати і без пауз намагаються битися як об цю стіну,
намагаються розбити стіну української оборони.
Це для них коштує надзусиль.
Стратегічне значення Часового Яру для фронту дуже важливе.
Втрата міста означатиме втрату панівної висоти для ЗСУ
і відкриє росіянам дорогу на Костянтинівку, Слов'янськ
і Краматорськ.
Якщо вони візьмуть Часів Яр, вони підійдуть ближче
до Костянтинівки, ближче до Слов'янська
і Краматорська. Тобто звідти
буде відкриватися, скажімо так, дорога.
Плюс Часів Яр порівняно, наприклад, з Костянтинівкою -
це висота. Тобто у них буде панівна висота.
Тому доводиться обороняти.
Часів Яр - це дуже важлива точка, тому що місто
знаходиться на захід від Бахмута, і проблема в тому, що
воно на вершині. Коли ви знаходитеся в Часовому Яру,
ви можете бачити долину аж до Бахмута.
Тож це особливість рельєфу, яка надає перевагу українцям,
коли йдеться про захист. Тож росіяни намагаються
обійти їх з флангу, обійшовши цей опорний пункт
з півночі та з півдня. На схід від Часового Яру є канал,
який вигідний українцям, тому що це більш-менш природна
танкова пастка, яка затримує росіян.
Але російський натиск досить потужний, і питання в тому,
чи є в українців ще достатньо ресурсів, FPV-дронів,
протитанкової зброї, мінних полів тощо,
щоб стримати росіян.
Президент Зеленський заявив, що якщо Конгрес США
не схвалить допомогу, Україна програє цю війну.
І тоді нападу зазнають інші країни.
Про це невпинно нагадують Заходу українські дипломати і політики.
Ми знаємо, і наші партнери знають,
що ця війна ніколи не була тільки проти України.
Ця війна завжди була про бажання Кремля, терористичної держави Росії,
знищити світовий порядок.
Ось чому ми завжди попереджали наших партнерів, що
якщо Путіна не зупинити тут, в Україні -
що все ще можливо, якщо ми всі активізуємо зусилля,
якщо боєприпаси прибудуть вчасно,
якщо інші системи озброєння прибудуть вчасно - отже,
якщо його тут не зупинити, він просунеться далі на захід.
Якщо ж допомога не надійде вчасно, можуть повторитися нові "Авдіївки".
Один старший український партнер описав мені, що сталося.
Він сказав, що, знаєте, наші воювали так завзято, як могли,
і так довго, як могли. У нас закінчилися боєприпаси, а росіяни
продовжували наступати. Тому я думаю, що без додаткової допомоги
у 2024 році ви побачите більше "Авдіївок".
Адже Росія має суттєву перевагу в ресурсах, живій силі і техніці.
За нашими оцінками,
в армії РФ зараз є близько 500 тисяч військових,
близько 3 тисяч танків, 7 тисяч БМП,
близько 5 тисяч артилерійських установок,
ще 1200 одиниць реактивної артилерії,
близько 300 бойових літаків і 300 гелікоптерів.
І з цими ресурсами росіяни здатні продовжувати
чинити безперервний тиск на фронті. Вони мають для цього
достатньо ресурсів, особливо коли йдеться, наприклад, про артилерію,
де, як ми оцінюється, перевага 1 до 6 на користь росіян,
за деякими видами зброї навіть 1 до 10.
І тому на оперативному рівні Україні потрібна
не тільки протиповітряна оборона, а й особливо артилерія,
щоб відбивати російську артилерію.
Проте українці все ще можуть отримати перевагу на тактичному рівні,
вважають західні військові експерти.
На тактичному рівні українці ще можуть досягти успіху.
Чому? Тому що вони вміло використовують FPV-дрони,
але також, звичайно, протитанкову зброю, мінні поля,
які вони розгорнули в потрібних місцях, щоб захиститися від атак Росії,
які ЗСУ все ще відбивають. Останніми днями ми побачили,
що з російського боку посилився рівень атак,
причому не лише невеликих штурмових підрозділів,
а навіть від ротного до батальйонного рівня.
Росія зараз має перевагу в живій силі та важкій техніці.
Але зусилля, які докладаються до програми безпілотників з боку України
та її союзників у рамках "коаліції безпілотників",
яка включає багато країн НАТО, зокрема Великобританію та Німеччину,
- ці зусилля дійсно зростають, і це добре.
Я не думаю, що це компенсує перевагу Росії на полі бою.
Але, як бачите, це, безперечно, нині один із головних факторів у війні.
Однак FPV-дрони не можуть вирішити усіх проблем,
оскільки дальність їхньої дії обмежена. Вони не можуть протистояти російській артилерії.
Тож поки США зволікає із наданням військової допомоги Україні,
Київ у цій війні на виснаження втрачає дорогоцінний час, зазначає Олександр Мусієнко.
Справа в тому, що на практиці це виглядає так, що ми втрачаємо час.
Бо якби ми мали зараз стале забезпечення,
в тому числі від Сполучених Штатів, ми би планували,
по-перше, ми би швидше відбили російський наступ і знекровили,
знесилили б російські війська. І вони б уже зараз були
позбавлені можливості вести наступальні дії.
Принаймні на деякий час вимушені були б взяти паузу.
А ми б, можливо, думали про окремі контрнаступальні дії
на другу половину 2024 року.
Але оскільки ми не отримуємо зараз в повній мірі допомогу,
це постійно відтерміновує і змінює наші плани.
Зараз росіяни перехопили перевагу на сході України і
активно наступають на Часів Яр, намагаючись просунутися
вглиб українських ліній оборони. Попри це українські війська
змогли перегрупуватися і організувати лінії оборони.
Поки українці воюють у Часовому Яру,
у них буде час підготувати за собою другу та третю лінію оборони.
Я б сказав, що Часів Яр - це така затримуюча позиція,
приблизно така ж ситуація, як була з Авдіївкою.
Це теж опорна позиція, тому що вглиб за Часовим Яром
є друга і третя лінія оборони. Питання в тому, чи ці лінії
були підготовлені так само, як це було в Попасній, Соледарі, Бахмуті та Авдіївці.
Від цього залежатиме, якщо Часів Яр дійсно впаде, який вплив це матиме на фронт.
Росія також продовжує атакувати Харків,
проводить атаки в районі Куп'янська, Вугледара і просувається
на запорізькому напрямку в районі Роботиного.
Усе це для того, щоб розтягнути лінію фронту і відтягнути
українські війська зі сходу країни. Крім того, вони продовжують
атакувати українську критичну інфраструктуру.
Тому Україні конче потрібні додаткові системи ППО.
Ситуація є дуже серйозною,
тому що росіяни змогли адаптуватися за останні місяці.
І зараз ми дійсно можемо сказати, що якщо Україні
не дадуть достатньо допомоги, ЗСУ стане дуже важко.
І найгіршим сценарієм буде те, що українцям доведеться
відійти до Дніпра, тому що це єдина реальна лінія оборони України,
оскільки вона ділить країну на дві частини.
Але якщо допомоги не буде, то ми більше не побачимо
Україну, яку бачили раніше. Це кожен повинен усвідомити.
Українські сили окопуються в тилу, використовуючи те, що є.
Рік тому Україна просила Захід про допомогу,
щоб повернути окуповані Росією території.
А тепер сподівається на одне: не допустити нових "Авдіївок".