Батько грає на гармошці для свого важкопораненого сина
і намагається вловити кожну його емоцію.
Вже півтора року Віталій Шумей не може ходити, говорити, самостійно їсти і дихати.
Було поранення. Голову, череп розбило повністю.
Тільки лице одне залишилося, а ззаду все було повністю розтрощене.
Віталій воював з 2014 року, відколи отримав повістку.
Усі ці роки пробув на "нулі", каже батько.
У перші пів року повномасштабного вторгнення служив у 72-ій окремій механізованій бригаді.
А в серпні 2022-го військовий отримав важке вибухове поранення на авдіївському напрямку.
Він командував підрозділом в зенітно-ракетних військах.
І як вийшло? Коли почали наступати, йшло три танки.
І він побачив, що перший розрахунок замовчав.
Біжить на перший, сам сідає і починає сам заряджати.
Бо там поранені, вбиті були. І він починає стріляти по танках.
І він один танк підбив, другий.
А третій вдарив, а біля нього лежав запас снарядів.
І вони здетонували. І він отримав поранення таке.
Побратими витягнули важкопораненого Віталія з поля бою.
У Дніпрі йому зробили операцію і відправили до Києва.
Вже там аж через два тижні його знайшли рідні
- побачили публікацію волонтерів у соцмережах.
Мама Віталія через цю новину померла від інфаркту.
І я сказав, що я більше нікуди не поїду від нього.
Біля нього, біля нього. І оцей час я знаходжуся, вже півтора року я ні вдома не був, постійно з ним.
Я розказував все, я читав йому, пісні співав.
Все, що можна, я робив - лиш би для нього, щоб він не був такий замкнутий, щоб розвивався.
Я все робив, що потрібно. Що міг, те я і робив.
У березні 2023 року Віталій потрапив на лікування в Іспанію - в Інститут Гуттманна,
що спеціалізується на лікуванні травм мозку.
Відтоді, за словами батька, його син не отримував жодних виплат.
Коли ми приїхали до Іспанії, мені невістка дзвонить:
"Тату, Віталію вже не платять гроші".
Я дзвоню в підрозділ: а чого не платять гроші?
Він же ще числиться, він служить.
Вони кажуть, що ви за кордоном, значить, ми не платимо.
Приїдете - тоді ми будемо платити.
Через 7 місяців лікування в Іспанії батько із сином
повернулися на реабілітацію в Україну.
Однак виплати не поновили, хоча, за словами Сергія,
він надав усі довідки і виписки командиру.
Потім передзвонюють мені: закони змінилися, положення змінилося.
Я кажу: я не знаю нічого, ви робите по тих законах, по тих приказах, в який час він був поранений.
Три місяці пройшло, ніхто навіть ні копійки, нічого нам не заплатив.
Ні за поранення, ні зарплати, нічого нам не було. Нічого.
Ні соціальних, ніяких виплат. А вони зобов'язані це робити.
За словами адвокатки громадської організації "Юридична сотня" Інни Сімакіної,
яка займається справою Шумеїв, у цій ситуації є дві проблеми.
Перша проблема - це те, що оскільки стан військовослужбовця Віталія був дуже важкий,
комунікацію з військовою частиною вели родичі.
І вели не на рівні офіційного спілкування, а спілкувалися через месенджери
і спілкувалися з безпосередніми командирами цього військовослужбовця.
І є ризики, що ця інформація про перебування Віталія на стаціонарному лікуванні
весь цей період просто не доходила до особи, яка має прийняти рішення про видання наказу,
про виплату йому додаткової винагороди за час стаціонарного лікування.
Оскільки зараз він рахується в списках військової частини, то наразі проблемне питання в тому,
щоб встановити Віталію групу інвалідності, тобто дати направлення на МСЕК.
І як наслідок також виплатити одноразову грошову допомогу у зв'язку з тим важким пораненням,
яке він отримав.
Такі проблеми з виплатами для поранених військових - системні, кажуть юристи.
Анастасія Володенкова, військова юристка ГО "Принцип" каже,
що коли військовослужбовець потрапляє на лікування у зв'язку з пораненням,
отриманим під час захисту батьківщини,
то впродовж всього стаціонарного лікування він має отримувати грошове забезпечення
плюс винагороду в розмірі 100 тисяч гривень за умови,
що його не було виведено в розпорядження.
Це має підтверджуватися довідкою про обставини травми,
яку видає військова частина.
Перший момент, який може виникати, коли частина забуває про військового,
що він перебуває на лікуванні, забуває просто йому виплатити грошове забезпечення.
Механізм боротьби з цим - звернення до військової частини шляхом подання рапорту,
письмового звернення.
Якщо не виплачує після цього - звернення, витребування через суд.
Другий варіант, чому може перестати виплачуватися,
- виводять військовослужбовців в розпорядження,
і якщо військовослужбовець перебуває поза штатом, а в розпорядження - це поза штатом.
Якщо він перебуває поза штатом, йому тільки впродовж перших двох місяців
виплачується грошове забезпечення за період перебування поза штатом,
а потім виплата саме грошового забезпечення зникає.
Але якщо військовослужбовець, виведений поза штат,
продовжує перебувати на лікуванні,
то він має отримувати винагороду в розмірі 100 тисяч гривень
і посадовий оклад - 800 гривень за військове звання і надбавку за вислугу років.
У нас з літа 2023-го року є зміни до 168-ї постанови.
Цими змінами була запроваджена щомісячна виплата військовослужбовцям,
які виведені поза штат на підставі висновку ВЛК про непридатність
або обмежену придатність, виплата щомісячного винагороди в розмірі 20 тисяч 100 гривень.
Правда, цю винагороду досі ще не нараховують військові частини.
Спочатку чекали порядку в наказі, в 260-й наказ були внесені відповідні зміни,
але досі на це поки що фінансів, коштів не виділяють.
Також проблеми з виплатами можуть виникнути через невчасне формування довідки про обставини травми
або втрату документів при переведенні.
Юристи радять пораненим військовим та їхнім сім'ям вчасно подавати всі документи до військової частини,
повідомляти про зміну медзакладів і надсилати копії усіх лікарських висновків
- бажано рекомендованим листом.
Кожна військова частина підпорядковується певному оперативному командуванню.
У разі ненарахування коштів військової частини,
якоїсь бездіяльності чи протиправних діях я завжди звертаюся з оскарженням до оперативного командування,
якому підпорядковується частина.
Наприклад, ОК Південь, ОК Північ.
Вже потім, якщо реакції немає і від ОК,
ми звертаємося до міністерства оборони України.
Якщо ми йдемо до суду судитися за невиплачені кошти,
ми відповідачем ставимо, звісно, військову частину,
але залучити можемо також і міністерство оборони України.
У відповідь на запит DW в Міноборони відповіли, що "виплату грошового забезпечення молодшому сержанту Шумею В.С.
(після чотирьох місяців безперервного перебування на лікуванні)
можливо здійснювати тільки на підставі висновку лікарняного закладу та рішення (наказу)
командира військової частини про продовження перебування в лікарняних закладах".
Утім, командиром не було прийнято рішення про виплату додаткової винагороди, йдеться у відповіді.
Тож, начальнику фінансово-економічної служби управління оперативного командування “Північ”
спільно з Командуванням Сухопутних військ Збройних Сил України
запропонували дослідити це питання і надати рекомендації командиру військової частини
щодо здійснення виплат та остаточного розрахунку військовослужбовця.
Нині Віталій продовжує проходити дороге лікування та реабілітацію в Модричах Львівської області.
Він почав більше усміхатися, реагувати і намагатися говорити.
В Іспанії я нахилився і так кажу: "Віталя, ти знаєш, хто я такий?"
Він: "Так".
-Хто? - Папа.
Я одразу аж… ви знаєте, аж розгубився.
Видатки на реабілітацію Віталія наразі покриває футбольний клуб "Шахтар".
Батько військового боїться, що на свою пенсію не зможе підняти сина на ноги.
Через суспільний резонанс невелику частину коштів Віталію вже перерахували.
Я буду кожен крок їхній контролювати.
Я так не залишу.
Якщо не сподобається щось їм, то я буду звертатися у Верховний суд,
в арбітражний, я буду у всі суди, у Конституційний суд буду звертатися.
А якщо ні, то я його заберу, повезу під міністерство на ношах,
покладу, зберу ЗМІ і нехай побачать,
що роблять із пораненими військовими.
Вони мене так дістали, що я вже не можу терпіти.
Уявіть, віддав дитину здорову, пішов служити, а зараз він став нікому не потрібен.
Сергій продовжує боротися за сина.
Сподівається, що незабаром Віталій зможе самостійно дихати, говорити і ходити.
Нічого, все буде добре. Все, витримаємо.
Нічого не зробиш. Така доля наша.
Ми будемо до кінця стояти, щоб його поставити на ноги.