Інна Биканова разом із рідними прийшла на могилу свого сина.
Жінка каже, що він загинув "за праве діло".
Ви думаєте, що сину моєму не було страшно? Страшно.
І мені було страшно, коди він їхав.
Але, знаєте, мабуть, бути рабом ще страшніше.
Скільки ще таких могил і загалом скільки українських військових загинули,
отримали поранення та зникли безвісти за два роки
повномасштабного вторгнення Росії в Україну, невідомо.
Президент Зеленський у другу річницю
повномасштабного вторгнення вперше озвучив втрати ЗСУ.
31 тисяча українців - військових - загинули у цій війні.
Не 300 тисяч, не 150 тисяч, що там бреше Путін зі своїм брехливим колом.
Але кожна ця втрата - це великі втрати для нас.
Росіян загинуло 180 тисяч.
Всього втрат загиблих і поранених у Росії 180 тисяч смертей.
Я не знаю, скільки безвісти зниклих у них,
але знаю, що до 500 тисяч в сумі з пораненими.
Президент не став називати кількість поранених та зниклих безвісти
українських військових, адже, за його словами, Росія тоді знатиме, скільки людей "пішло з поля боя".
Впливовий західний журнал The Economist у листопаді минулого року
з посиланням на дані американських посадовців писав, що
від початку повномасштабного вторгнення Росії в Україну
загинули щонайменше 70 тисяч українських військових і ще до 120 тисяч були поранені.
Секретар РНБО Олексій Данілов торік спростував ці дані,
стверджуючи, що вони перебільшені і неправдиві, а люди, які це писали,
не володіють інформацією про стан справ.
Якихось раціональних причин це оголошувати я особисто не бачу.
Мені не зовсім зрозуміло, навіщо це робити.
Насправді це не є обов'язковою практикою або усталеною,
щоб держава офіційно під час великої війни повідомляла свої втрати.
Ну, наприклад, під час Другої світової війни не повідомлялись втрати,
загальні втрати не повідомлялись.
Ну, а втрати в окремих бойових епізодах, втрати персональні в Україні
не приховуються і в принципі не є секретом.
Тому в принципі у нас тема втрат не є забороненою.
Дані про втрати армії в Україні не входять до відповідного переліку засекречених відомостей,
що охороняються законом. До початку повномасштабного вторгнення і навіть у перші його дні
командування оприлюднювало точну кількість загиблих щодня.
Однак доволі швидко від такої практики відмовилися,
аби не підривати моральний дух українського опору.
У середині лютого на цьогорічній Мюнхенській конференції з безпеки
президент Зеленський, відповідаючи на запитання про співвідношення втрат
окупаційної армії РФ і ЗСУ в Авдіївці, наголосив, що втрати були один до семи,
тобто на одного українця припадало сім росіян.
А у другу річницю повномасштабного вторгнення
Зеленський оприлюднив вже конкретне число - 31 тисяча загиблих військових ЗСУ.
На думку німецького експерта з безпеки Ніко Ланґе,
одна з причин оприлюднення - мобілізація в Україні,
щоб люди не боялися іти воювати і не вірили російській пропаганді.
В Україні зараз питання мобілізації, ротації і поповнення збройних сил -
дуже важливе питання. І я сподіваюсь, що оприлюднення цих цифр
допоможе вирішити питання мобілізації зараз.
Російська пропаганда робить дуже багато вкидів про те, що
велика кількість людей вже загинула в цій війні з українського боку.
І мені здається, що це було якраз спрямовано, скажімо так,
на те, щоб розбивати ці наративи.
Але тут важливо розуміти, що все одно, як мені здається,
ми почуємо десь, ну скажімо так, цифри остаточні по закінченню вже цієї війни.
Не знаю, наскільки вони будуть відрізнятися, тому що зараз
New York Times пише, що вони робили зовсім інші оцінки.
Дійсно, американські розрахунки відрізняються, що загиблих може бути більше.
Ще у серпні торік американські посадовці розповіли виданню The New York Times,
що за час повномасштабної війни Росії проти України
кількість поранених і вбитих з обох боків становить майже 500 тисяч.
З російського боку, за оцінками США,
загальна кількість втрат становить 300 тисяч,
з них 120 тисяч - загиблі й 170-180 тисяч - поранені.
Україна ж, за цими ж підрахунками, втратила близько 70 тисяч військових загиблими
й 100-120 тисяч поранених. Оцінки США базувалися,
зокрема, на супутникових знімках, перехопленнях телефонних розмов,
повідомленнях у соцмережах і ЗМІ. Втрати України,
оприлюднені в американській пресі ще торік, - більш ніж удвічі більші,
ніж заявив офіційний Київ.
Але підстав не довіряти українській владі Ніко Ланґе не бачить.
Я не маю підстав сказати, що ці цифри неточні.
З самого початку війни ми бачимо, що у Росії дуже великі втрати,
їм ці втрати абсолютно байдужі, і вони готові на ці втрати йти.
Важко так довго нічого не говорити стосовно втрат.
І ми бачимо, шо ці цифри показують,
що набагато більше втрат у російської сторони і що це тактика України,
яка дуже важлива у цій фазі війни для оборони на фронті,
на сході з метою не тримати кожен метр української території,
а завдавати максимум втрат російській стороні.
Після зміни тактики та переходу до виснаження й обстрілів російських позицій
втрати України значно зменшились, але ЗСУ бракує боєприпасів
через затримку допомоги від західних партнерів, що в підсумку
може позначитися на втраті територій та живої сили.
Ефект від цього, по суті, ми вже бачили з листопада, і це впливає на лінію фронту.
Інтенсивність артилерійського вогню по російському противнику з боку України
зараз значно знижується. Наприклад, вони перевершували їх на певних ділянках фронту в липні,
коли йшли у контрнаступ. Нині ця інтенсивність у п’ять-сім чи навіть десять разів
менша порівняно з росіянами, тож у росіян зараз значна перевага.
Росіяни будуть кидати людей, вони будуть обстрілювати все до біса,
вони будуть нести величезні втрати, але їм байдуже.
Стратегія полягає в тому, щоб показати, що Україна
не може перемогти і змусити Захід відступити.
Ексголовнокомандувач Валерій Залужний у статті для Economist
самокритично визнав помилку: здивувався тому, що великі втрати Росії не зупинили війну.
Найбільшими втрати РФ були під час битви за Бахмут та Авдіївку на Донеччині:
тоді іноді лише за одну добу могли загинути або бути пораненими
до тисячі російських військових. Україна теж зазнала важких втрат
під час оборони цих міст, а також у перші тижні контрнаступу влітку минулого року,
коли в кількох місцях ЗСУ намагались прорвати російську лінію оборони.
Американський Інститут вивчення війни, який регулярно подає звіти про ситуацію на фронті,
на звернення DW не став коментувати втрати загиблих.
Ця тема є і залишатиметься дуже чутливою
як з військової, так і з політичної точки зору.