Війна Росії проти України точиться вже дуже довго.
Ми бачимо певне хвилювання на Заході.
Ми бачимо, що американська військова підтримка на межі зриву.
Канцлер Німеччини Олаф Шольц, перебуваючи з візитом у Вашингтоні, застеріг,
що Україна повністю залежить від цієї підтримки. Це сильний натяк на те,
що без цієї підтримки Україна програє. Чи справді все виглядає так?
Це ще не ясно. Думаю, що президент і уряд США наполягають
на продовженні поставок зброї в Україну.
Ми побачили, що більшість у Сенаті - дві третини - за це рішення.
І я просто не можу повірити, що американські парламентарі підведуть Україну
і дозволять Путіну перемогти.
З іншого боку, мушу сказати, що завжди є щось позитивне навіть у найгірших подіях,
і це - пробудження Європи.
Ми чітко бачимо, що канцлер Німеччини бере на себе провідну роль у Європі
щодо підтримки України. Він дійсно заручається підтримкою
своїх європейських партнерів, щоб зробити більше.
Я думаю, що зараз ми побачимо прагнення посилити європейську оборону,
що Європейський Союз візьме на себе більше відповідальності,
і це те, що нам загалом потрібно. Нам потрібно, щоб ЄС, європейські країни,
європейські члени НАТО взяли на себе більше відповідальності
за європейську безпеку. Тому що незалежно від того, хто стане наступним президентом США,
зрозуміло, що Вашингтону доведеться зосередитися на своїх внутрішніх викликах,
також на Азії, а отже, Європа повинна виконати свою домашню роботу.
Зрозуміло, що ви говорите про можливий другий прихід до влади Трампа,
що викликає багато тривоги тут, у Європі. Минулими вихідними Дональд Трамп заявив,
що він би навіть заохочував Володимира Путіна нападати на країни НАТО,
які, на його думку, не платять повністю членські внески на оборону.
Що у зв'язку з цим має зробити Європа, яка повністю залежить від американської ядерної зброї?
Є кілька моментів, та насамперед, це може вас здивувати, але Дональд Трамп
в чомусь має рацію. Усі країни-члени НАТО зобов'язалися 10 років тому
витрачати 2 відсотки свого ВВП на оборону.
І багато країн, у тому числі Німеччина, не виконали цього.
Лише нині вони, докладаючи особливих зусиль, нарешті досягли цих 2 відсотків.
І дуже важливо, щоб Німеччина та інші партнери продовжували це робити.
Не для того, щоб зробити послугу президенту Трампу, а для того,
щоб забезпечити європейську оборону, зміцнити європейську частину НАТО.
Щодо європейської співпраці, щодо так званої "ядерної парасольки",
звичайно, ми покладаємося на США.
Але в той же час я думаю, що для Німеччини та інших європейських партнерів по НАТО
було би добре підхопити те, що запропонував президент Франції,
тобто поговорити про ядерні сили Франції.
І ми повинні долучити до дискусії Великобританію та подивитися,
наскільки ми готові мати цей додатковий щит до захисту Європи тими,
хто має власні ядерні сили.
У той же час щодо України ви сказали, що дійсно час подумати про формат переговорів,
які можуть відбутися в кінці цього конфлікту, коли б він не завершився.
Припинення вогню і переговори. Що це може включати? Як ви собі це уявляєте?
Коли ви подивитеся на конфлікти в усьому світі, то більшість не тільки закінчилися,
а завершилися якоюсь угодою, і слід це розглянути.
Це може бути щось на кшталт Мінських угод, які тепер не сприймаються схвально,
але я думаю, що це не через їхній зміст, тому що зміст досить нормальний.
Ви просите припинення вогню, відведення важкого озброєння,
у вас є спостерігачі, війська, політична перспектива, все це.
Критика Мінських та інших угод полягає в тому, що Росія просто розриває подібні угоди
тоді, коли це зручно президенту. І, отже, ключовим для будь-якої угоди,
яку ми могли б укласти, повинні бути гарантії. Мають бути гарантії безпеки,
щоб Володимир Путін знав, що йому доведеться заплатити ціну, якщо він знову розірве угоду.
І, з моєї точки зору, найкращою гарантією було б, щоб Україна приєдналася до НАТО -
найсильнішого військового альянсу.
Ви уявляєте це як частину угоди, в якій Україна поступиться Росії
частиною своєї території, наприклад Донбасом, а решта України увійде в НАТО?
Я думаю, що дуже погана ідея - думати про поступки території.
Це означає, що ви силою змінюєте кордони в Європі, і я думаю, що це не може бути
частиною жодної угоди. Якою зрештою буде домовленість - побачимо.
Це мають вирішувати українці.
Чи може це бути щось тимчасове, як це було передбачено для Донбасу
Мінськими угодами 2015 року? Хай українці вирішують.
Але силова зміна кордонів у Європі створить жахливий прецедент,
якого не можна допустити. Ключ - це безпека, гарантії, щоб Путін знав рамки.
Цілком зрозуміло, що українці не хочуть відмовлятися від жодних територій.
Але Мінські угоди просто заморозили конфлікт.
Ви повинні розуміти, що це лише частина справи.
Коли укладали Мінські угоди, Росія атакувала.
Президент Порошенко сказав канцлерці Меркель, що йому потрібне припинення вогню,
оскільки інакше російські війська в той час могли дійти аж до Києва.
Отже, Мінські угоди мали на меті припинення вогню, якого росіяни насправді
не дотримувалися.
Але ці угоди мали політичну перспективу, що коли Донбас отримає більше автономії,
відбудеться возз’єднання, і Україна знову отримає суверенітет над цією територією.
Тому я вважаю, що угода була доброю.
Проблема полягала в тому, що Росія, Володимир Путін не були готові її виконувати.
Ви припускаєте, що може бути угода, згідно з якою Росія виведе всі свої війська,
а Україна приєднається до НАТО. Щоб Росія погодилася на щось подібне,
на неї, мабуть, потрібно чинити значно більший військовий тиск, ніж зараз, чи не так?
Ось чому Україна повинна продовжувати отримувати всі види зброї, які в нас є.
Тому що вони захищають не лише свою, а й нашу свободу.
Володимир Путін публічно сказав, що не зупиниться на Україні.
Тому ми повинні допомагати.
Володимир Путін повинен розуміти, що він не виграє, затягуючи цю війну,
що він не може виграти. І хоч він створює видимість сильного лідера,
який тримає все під контролем, є перші сильні наслідки санкцій.
Російський флот літаків Airbus і Boeing припинив існування.
Ви могли бачити, що Путін втратив обличчя минулого тижня, коли йому довелося
гальмувати кандидата в президенти Надеждіна, якого ніхто раніше не знав
і який був проти війни.
Путін злякався, що раптом імпульс, створений цією людиною, стане настільки великим,
що його слід зупинити. Це свідчить про слабкість,
тому ми повинні продовжувати тиснути на нього.
До речі, одна дуже важлива річ - і ми працюємо над цим на Мюнхенській конференції з безпеки -
полягає в тому, щоби переконати ті країни, які не запроваджують санкції проти РФ,
щоб вони ще раз подумали про це.
Подумали, чи не краще їм буде, якщо такого агресора, як Росія,
поставлять на місце, щоб не допустити подібних речей в інших частинах світу.
Щиро дякую, Крістофе Гойсґен.
Дуже дякую за ваші запитання.